Матеріали надані Грідіною Н.О., 
учителем історії Чугуївського НВК № 6

РОБОТА З ІСТОРИЧНИМИ ДЖЕРЕЛАМИ

Загальні правила, яких варто дотримуватися, аналізуючи документ:

1)	Шукаємо власні назви. Як правило, усі цитати, які наводяться в тестах, ґрунтуються навколо назви 
або імені (назви міста, країни, річки, плем’я, місцевості, імені історичного діяча тощо).
2)	Шукаємо хронологічні прив’язки. Це можуть бути конкретні роки, дати, місяці, пори року 
тощо. Знайшовши їх ми одразу локалізуємо у часі події, про які йде мова. 
3)	Виокремлюємо характерні риси епохи, діяча, події тощо. Часто трапляються цитати, 
завдання до яких полягає у визначені діяча або події, про які йдеться у документі. При цьому в 
ній немає власних назв або конкретної дати, але чітко виокремлюються риси, які характеризують 
епоху, діяча або подію.

Писемні джерела про скіфів
Геродот (V ст. до н.е.) описує обряд скіфського побратимства: «До великої  посудини  вливають і змішують з кров’ю тих, з ким укладають союз, уколовши шилом або дряпнувши шкіру ножем. Після того занурюють у посудину меч, стріли, сокиру і дротик. Як це зроблять, промовляють  довгу  молитву,  а  потім  п’ють  з  чаші  і  ті,  хто  клянеться,  і  найповажніші з присутніх».
Помпоній Мела (І ст. н.е.) так пише про скіфів: «Вони люблять війни і різанину... Навіть при укладанні договору проливається кров: ті, хто домовляються, завдають собі рани, змішують кров, що виступила у них, і п’ють її; це вважається в них найбільшою запорукою вірності».

1.	До яких періодів відносяться наведені уривки?
2.	Якими постають скіфи в описах давніх авторів?
3.	Які джерела можуть підтвердити інформацію, надану ними?

Писемні джерела про слов’ян
Із книги Прокопія Кесарійського «Війни»
Ці племена, слов’яни і анти [автор називає слов’янами племена, які жили на Волині, а антами — слов’янські племена Подніпров’я], не підкоряються одній людині, а з давніх-давен живуть у демократії; тому про все, що для них корисне чи шкідливе, вони міркують спільно. І майже в усьому іншому обидва варварські народи живуть однаково… Єдиного бога, громовержця, вони визнають владикою всього світу і в жертву йому приносять биків і всякого роду священних тварин…
Із книги Маврикія Стратега «Стратегікон»
Племенаслов’ян і антівживутьспільно, іжиттяїходнакове: вониживутьвільноінедаютьнікому поневолити себе або підкорити. Їх дуже багато в країні, і вони досить витривалі, переносять легко і спеку, і холод, і дощ, і неприкритість тіла, і убозтво… До тих, хто приходить до них і користується гостинністю, вони ставляться ласкаво... Тих, хто перебуває в них у полоні, вони не тримають у рабстві безстроково…, а обмежують їхнє рабство певним строком, після чого відпускають в їхню землю…

1.	Які відомості про суспільний устрій слов’ян Ви отримали із наведених уривків?
2.	Що повідомляють автори про духовний світ слов’ян?

З «Повісті минулих літ»
«...Коли ж поляни жили осібно і володіли родами своїми, то було мiж них три брати: одному ім’я Кий, а другому – Щек, а третьому – Хорив, і сестра їхня – Либідь. І сидів Кий на горі, де нинi узвiз Боричів, а Щек сидів на горі, яка нині зветься Щекавицею, а Хорив – на третій горі, од чого й прозвалася вона Хоривицею. Зробили вони городок і на честь брата їхнього найстаршого назвали його Києвом… Од них ото є поляни в Києві й до сьогодні… А по сих братах почав рід їхній держати княжіння в полян».

З «Повісті временних літ» про Аскольда і Діра 
Аскольд і Дір відпросилися в Рюрика піти до Цесарограда з родом своїм, і рушили обидва по Дніпру. Ідучи мимо, узріли вони на горі городок і запитали, кажучи: «Чий се город?». А вони, тамтешні жителі, сказали: «Було троє братів, Кий, Щек і Хорив, які зробили город сей і згинули. А ми сидимо в городі їхньому і платимо данину хозарам». Аскольд, отож, і Дір зостались удвох у городі цьому, і зібрали багато варягів, і почали володіти Полянською землею».

З «Повісті временних літ» про похід Олега на Київ 
У рік 882. Вирушив Олег у похід, узявши із собою багато воїнів: варягів, чудь, слов’ян, мерю, весь,
кривичів... І прибули вони до гір Київських, і дізнався Олег, що княжать тут Аскольд і Дір. Сховав він одних воїнів у човнах, а інших позаду залишив, а сам пішов до гір, несучи дитя Ігоря. А підступивши, послав до Аскольда і Діра сказати, що, мовляв: «Ми — купці, ідемо в Греки од Олега і од Ігоря-княжича. Прийдіть-но обидва до рідні своєї, до нас». Аскольд же й Дір прийшли. І вискочили всі інші воїни з човнів, і мовив Олег Аскольдові й Дірові: «Ви оба не є ні князі, ні роду княжого. А я єсьм роду княжого», а коли винесли Ігоря, додав: «А се — син Рюрика». І вбили вони Аскольда і Діра. І сів Олег князюючи в Києві, і мовив Олег: «Хай буде се мати городам руським». І були в нього варяги, слов’яни, і варяги, й інші, що називалися Руссю.

З «Повісті минулих літ»
«І прибули Олег та Ігор до гір київських, і довідався Олег, що тут Аскольд і Дір удвох княжать. І сховав він воїв у човнах, а інших позаду зоставив, і сам прийшов на берег Дніпра, несучи Ігоря малого… І послав він посла до Аскольда й Діра... Аскольд же й Дір прийшли. І вискочили всі інші вої з човнів, і мовив Олег Аскольдові й Дірові: “Ви оба не є ні князі, ні роду княжого. А я єсмь роду княжого. – І тут винесли Ігоря. – А се – син Рюриків”. І вбили вони Аскольда й Діра... І сів Олег, князюючи, в Києві, і мовив Олег: “Хай буде се мати городам руським”».

1.	Як відбулося утвердження династії Рюриковичів на київському столі?

З «Повісті минулих літ»
«Пішов Олег на греків, Ігоря зоставивши в Києві. Узяв же він множество варягів, і словен, і чуді, і кривичів, і мері, і полян, і сіверян, і деревлян, і радимичів, і хорватів, і дулібів, і тиверців. І з цими усіма вирушив Олег на конях і в кораблях, і було кораблів числом дві тисячі. І прибув він до Цесарограда, а греки замкнули Суд* і город заперли. І вийшов Олег на берег, і повелів воям виволокти кораблі на берег… І повелів Олег воям своїм колеса зробити і поставити кораблі на колеса. А коли настав попутний вітер, напнули вони паруси, рушили з поля, і пішов Олег до города. І зажадав Олег, щоб вони данину дали на дві тисячі кораблів: по дванадцять гривень на чоловіка, а в кораблі було по сорок мужів. І згодилися греки на це, і стали греки миру просити, щоби не пустошив він Грецької землі… І повісив Олег щита свого на Золотих воротах, знаменуючи перемогу, і пішов од Цесарограда».

З «Повісті минулих літ»
І зажадав Олег, щоб вони данину дали на дві тисячі кораблів: по дванадцять гривень на чоловіка, а в кораблі [було] по сорок мужів. І згодилися греки на це і стали греки миру просити, щоб не пустошив він Грецької землі.
Олег тоді, трохи відступивши од города, почав мир ладнати з обома цесарями римськими, з Леоном і з Олександром. Він послав до них обох у город Карла, Фарлофа, Вермуда, Рулава і Стемида, кажучи: «Згоджуйтесь мені на данину». І сказали греки: «Чого хочете — [того] ми й дамо тобі». І зажадав Олег дати воям на дві тисячі кораблів по дванадцять гривень на кочет, а потім давати углади на руські городи — спершу на Київ, а тоді й на Чернігів, і на Переяславль, і на Полоцьк, і на Ростов, і на Любеч, і на інші городи, — бо по тих городах сиділи князі, під Олегом сущі.
«[Коли] приходять руси, нехай посольське беруть, скільки [посли] хотять. А якщо прийдуть купці, хай беруть місячину на шість місяців: і хліб, і вино, і м’яса, і риби, і овочів. І нехай дадуть їм митися, скільки вони хотять. А коли йтимуть руси додому, нехай беруть у цесаря нашого на дорогу їжу, і якорі, і канати, і паруси, і [все], скільки треба».
І згодилися греки, і сказали обидва цесарі і боярство все: «Якщо прийдуть руси не для торгу — хай місячини не побирають. Хай заборонить князь людям своїм, русам, які приходять сюди, щоб не творили
вони капості в селах і землі нашій. Руси, що прибувають, нехай живуть коло [церкви] Святого Мами. А [коли] пошле цесарство наше [своїх мужів], хай ті перепишуть імена їхні, і тоді [хай] візьмуть вони місячину свою.

1.	Про які події йдеться в уривку історичного джерела? Коли вони відбувалися?
2.	Які вимоги висунув князь Олег до Візантії?
3.	Яке значення мала укладена торговельна угода?

З «Повісті минулих літ»
«... І знайшли полян хозари, коли вони сиділи в лісах на горах, і сказали хозари: “Платіте нам данину”. Поляни тоді, порадившись, дали їм од диму по мечу. І понесли це хозари князеві своєму і старійшинам своїм, і сказали їм: “Ось, знайшли ми данину нову”. А ті запитали їх: “Звідки?” І вони сказали їм: “У лісі на горах, над рікою Дніпровською”. А ті запитали: “Що вони дали?” І вони показали меч, і мовили старці хозарські: “Недобра се данина, княже. Ми здобули її однобічним оружжям, себто шаблями, а сих оружжя до обоюдогостре, себто мечі. Сі будуть брати данину і з нас, і з інших земель”. І все це збулося, бо говорили вони не зі своєї волі, а за божим повелінням».

1.	Як літописець витлумачив відносини полян з хозарами? Яким символічним змістом він сповнив свою розповідь?

З «Повісті временних літ» про події 945 р. 
І послухав їх Ігор, пішов у Древляни по данину. І добув він ще, до попередньої данини, і чинив їм насильство. А взявши данину, пішов у свій город Київ. Та коли повертався, роздумав і сказав дружині: «Ідіте ви з даниною додому, а я вернусь і походжу іще». І відпустив він дружину свою додому, а з невеликою дружиною вернувся, жадаючи більше майна. Коли ж почули древляни, що він знов іде, порадилися з князем своїм Малом і сказали: «Якщо внадиться вовк до овець, то виносить по одній все стадо, якщо не уб’ють його. Так і сей: якщо не вб’ємо його, то він усіх нас погубить». І послали вони до нього мужів своїх, кажучи: «Чого ти йдеш знову? Ти забрав всю данину». Не послухав їх Ігор, і древляни вбили Ігоря і єсть могила його коло Іскоростеня.

З «Повісті временних літ» про плани правителів древлян 
І сказали древляни: «Осе князя руського ми вбили. Візьмемо жону його Ольгу за князя свого Мала,
і Святослава візьмемо, і зробимо йому, як ото схочем». І послали древляни ліпших мужів своїх, числом двадцять, до Ольги. І мовила їм Ольга: «Говоріть-но, заради чого ви прийшли сюди». І сказали древляни: «Послала нас Древлянська земля, кажучи так: «Мужа твого ми вбили, бо був муж твій, як той вовк, що обкрадав і грабував. А наші князі добрі є, бо пильно вони подбали про Древлянську землю. Іди-но за нашого князя, за Мала».

З «Повісті временних літ» про підкорення Ольгою древлян 
Відправила вона послів до Іскоростень-города, кажучи: «Чого ви хочете досидітись? Адже всі ваші городи здались мені, і згодились на данину, і обробляють землю свою. А ви хочете з голоду померти, не згоджуючись на данину? Лише малого прошу: дайте мені от двора по три голуби і по три горобці». Древляни ж раді були. Зібрали от двора по три голуби і по три горобці і послали до Ольги. Вона сказала їм: «Се вже покорились ви мені. Ідіть-но в город, а я завтра відступлю від города». Ольга тим часом роздала воякам кому по голубові, а другим по горобцеві, звеліла їм прив’язати трут; коли смеркалося, ті відпустили їх. Голуби і горобці полетіли в гнізда свої. І не було двора, де б не горіло. А як взяла город, то спалила його, старійшин спалила, а інших людей — тих побила, а других заставила платити данину.

З «Повісті временних літ»
У рік 946. Ольга із сином Святославом зібрала воїв, багатьох і хоробрих, і пішла на Деревлянську землю. І вийшли древляни насупротив. І коли зійшлися обидва війська докупи, кинув списом Святослав на деревлян, а спис пролетів між ушима коня і вдарив під ноги коневі, бо був Святослав зовсім малим. І сказав воєвода Свенельд і кормилець Асмуд: «Князь уже почав. Ударимо, дружино, вслід за князем».

З «Повісті минулих літ» про похід князя Святослава на Балкани 967 р.
«Коли прийшли грецькі посланці до нього і піднесли дари, він і не глянув на них, а повелів сховати їх... І мовив один: “Спитай його ще один раз. Пошли ще йому оружжя”. І принесли йому меч, і він, узявши, став любуватися ним, і хвалити, і дякувати цесареві”. І прийшли послані назад до цесаря, і повідали все, що було. І сказали: “Лютим буде сей муж, бо майном нехтує, а оружжя бере. Згоджуйся на данину”...»

З «Повісті минулих літ» про князя Святослава
«Сам був хоробрий і легкий. Ходячи, яко пардус, багато воєн він чинив. Возів же за собою він не возив, ні казана не брав, ні м’яса не варив, але, потонку нарізавши конину, або звірину, або воловину і на вуглях спікши, це він їв. Навіть шатра він не мав, а пітник слав і сідло клав у головах. Такими ж і всі інші вої його були. І посилав він до інших земель послів, кажучи: “Хочу на вас іти”».

Лев Диякон про князя Святослава
«Імператор згодився на переговори в позолоченій зброї, на коні приїхав до берега Дунаю в супроводі великого загону вершників, що виблискували зброєю. Святослав переїздив через ріку в човні і, сидячи за веслом, гріб разом з іншими без ніякої різниці. На вигляд він був такий: середній на зріст, не дуже високий, не дуже низький, з густими бровами, з блакитними очима, з плоским носом, з голеною бородою і з густими вусами. Голова в нього була зовсім гола, а тільки з одного боку її висіло пасмо волосся, що означало знатність роду; шия кремезна, міцна, плечі широкі і весь стан досить стрункий. Він здавався похмурим і диким. В одному вусі стриміла в нього золота сережка, прикрашена двома перлинами, з рубіном, посеред них установленим. Одяг на ньому був білий, нічим, крім чистоти, від інших не відмінний».

Лев Диякон про війну київського князя Святослава з Візантією
«Одні йому радили тихо в темну ніч утекти; інші — помиритися з ворогами, присягти їм на вірність. А Святослав сказав: «Якщо так зробимо, то загине слава, супутниця зброї росів, що легко перемагала сусідні народи і без пролиття крові підкоряла цілі країни, якщо ми тепер ганебно поступимося римлянам. Отже, з відважністю предків наших із думкою, що руська сила непереможна, станемо мужньо на бій за життя наше. У нас немає звичаю рятуватись, тікаючи до батьківщини: або жити непереможеними, або, вчинивши подвиги, умерти зі славою».

1.	Про якого князя іде мова в уривку? Укажіть роки його правління.
2.	Порівняйте зовнішню і внутрішню політику князя, згаданого в уривку, та його матері.
3.	Дайте власну оцінку його діяльності з огляду на внесок у зростання могутності та міжнародного авторитету Київської Русі.
4.	Як ви вважаєте, чому відомий український історик М. Грушевський назвав цього князя «запорожцем на престолі»?

З «Повісті временних літ» промова Святослава 
«Уже нам нікуди дітись, а волею і неволею доведеться стати насупроти. Тож не осоромимо землі Руської, а ляжемо кістьми тут, бо ж мертвий сорому не зазнає. Якщо ж побіжимо ми, — то сором нам. Тож не втечемо, а станемо кріпко, і я перед вами піду. Якщо моя голова ляже, — тоді самі подумайте про себе». І сказали вої: «Де голова твоя ляже, там і наші голови ми зложимо».

З «Повісті временних літ»
У рік 969. Сказав Святослав матері своїй і боярам своїм: «Не любо мені є в Києві жити. Хочу жити я в Переяславці на Дунаї, бо то є середина землі моєї. Адже там усі добра сходяться: із Греків — паволоки, золото, вино й овочі різні, а з Чехів і з Угрів — серебро й коні, із Русі ж — хутро, і віск, і мед, і челядь». І мовила йому мати: «Чи бачиш ти, що я недужа? Куди ти хочеш іти од мене?» ... І по трьох днях померла Ольга. ... Святослав посадив Ярополка в Києві, а Олега — в Деревлянах. У цей же час прийшли люди новгородські, просячи князя собі... І взяли новгородці Володимира собі, і пішов Володимир з Добринею, вуєм своїм, до Новгорода, а Святослав — до Переяславця.

З «Повісті временних літ» про перемогу Володимира в міжусобній боротьбі 
І обложили вої Володимирові Ярополка в Родні, і був голод великий. І сказав воєвода Ярополкові: «Чи бачиш ти, скільки воїв у брата твого? Нам їх не перебороти. Тому мирись із братом». І мовив Ярополк: «Нехай буде так». Прибув Ярополк до Володимира. І коли входив він у двері, підняли його два варяги мечами під груди... так убитий був Ярополк. Після цього сказали варяги Володимиру: «Се город наш, бо ми здобули його. Тому хочемо взяти окуп по дві гривні з чоловіка». І мовив Володимир: «Пождіте з місяць, поки вам куни зберуть». І ждали вони місяць, і не дав він їм окупу, і сказали варяги: «Обдурив ти нас. Так що покажи нам путь у Греки». І вибрав він із них мужів добрих, і тямущих і хоробрих, і роздав їм городи. А інші пішли до Цесарограда.

З «Повісті временних літ» про внутрішню політику Володимира Великого 
Було ж у нього 12 синів. І посадив Вишеслава в Новгороді, Ізяслава в Полоцьку, Святополка в Турові, а Ярослава в Ростові. Коли ж помер старший Вишеслав у Новгороді, посадив у ньому Ярослава, а Бориса в Ростові, а Гліба в Муромі, Святослава в Древлянській землі, Всеволода у Володимирі, Мстислава у Тмутаракані. І мовив Володимир: «Не добре, що мало градів біля Києва», й почали ставити гради по Десні, і по Острі, і по Рубежу, і по Сулі, і по Стугні. І почав набирати мужів кращих від слов’ян, і від кривичів, і від чуді, і від в’ятичів, і ними заселив гради, бо була війна з печенігами, і воював з ними.
З «Повісті минулих літ»
Як то буває, що один зоре землю, другий засіє, а третій жне та їсть багаті овочі. Так і тут: батько Ярослава зорав та зрушив землю, просвітивши хрестом, а Ярослав, Володимирів син, засіяв книжними словами серця вірних, а ми жнемо, користуючись з кожної науки.

1.	Поясніть, як ви розумієте слова літописця про значення діяльності князів Володимира та Ярослава.
2.	Свої міркування проілюструйте прикладами.

З «Повісті минулих літ»
«Повелів Володимир поскидати кумирів – тих порубати, а інших вогню оддати. Перуна ж повелів він прив’язати коневі до хвоста і волочити з Гори по Боричевому узвозу на ручай, і дванадцятьох мужів приставив бити його палицями… І, приволікши його, вкинули в Дніпро… Потім же Володимир послав посланців своїх по всьому городу, говорячи: “Якщо не з’явиться хто завтра на ріці – багатий, чи убогий, чи старець, чи раб, – то мені той противником буде”. І, це почувши, люди йшли, радуючись, і говорили: “Якби се не добре було, князь і бояри усього б не прийняли”. А на завтра вийшов Володимир зі священиками цесарициними і корсунськими на Дніпро. І зійшлося людей без ліку, і влізли вони у воду, і стояли – ті до шиї, а другі – до грудей. Діти ж не відходили од берега, а інші немовлят держали. Дорослі ж бродили у воді, а священики, стоячи, молитви творили...».

З «Повісті временних літ» про перемогу Ярослава Мудрого 
Коли Ярослав був у Новгороді, йому прийшла звістка, що печеніги оточують Київ. Ярослав, зібравши багато війська з варягів і слов’ян, прийшов до Києва і... вистроїв дружину свою, поставив варягів посередині, а з правого боку киян, а на лівому крилі новгородців. І стали вони перед містом, а печеніги почали наступати. І сталася жорстока січа, і ледве переміг Ярослав під вечір. І розбіглися печеніги в різні боки, а деякі, тікаючи, потонули в ріках.

З «Повісті временних літ» про будівництво монастирів та розгортання книжництва за часів Ярослава 
«І при нім стала віра християнська в Русі розширятися ... і монастирі почали з’являтися. І до книг він мав нахил, читаючи їх часто вдень і вночі. І зібрав він писців многих, і перекладали вони з гречизни на слов’янську мову письмо святе. І придбав він книги, що ними поучаються віруючі люди і втішаються ученням божественного слова. Ярослав засіяв книжними словами серця віруючих людей, а ми пожинаєм, учення приймаючи книжне».

З «Повісті минулих літ»
Прибули Святополк [Ізяславич], і Володимир [Всеволодович], і Давид Ігоревич, і Василько Ростиславич, і Давид Святославич, і брат його Олег і зібралися [в городі] Любечі, щоб уладнати мир. І говорили вони один одному, кажучи: «Пощо ми губимо Руськую землю, самі проти себе зваду маючи? А половці землю нашу розносять і раді є, що межи нами війна донині. Відтепер з’єднаємося в одне серце і обережімо Руську землю. Кожен хай держить отчину свою... І на цім вони цілували хреста: «А якщо відтепер хто на кого встане, то проти того будем ми всі і чесний хрест».

1.	Про які події йде мова в уривку історичного джерела?
2.	Які наслідки мали прийняті князями рішення?
3.	Чому, на вашу думку, прийняті рішення не було втілено в життя?

Із «Слова о полку Ігоревім»
…Ігор полки повертає, бо жаль йому милого брата Всеволода. Бились день, бились другий; на третій день під полудень упали стяги Ігореві. Тут (обидва) брати розлучились на березі бистрої Каяли. Тут кривавого вина не вистачило; тут бенкет скінчили хоробрі сини руські: сватів напоїли і самі полягли за землю Руську… Боротьба князів проти поганих припинилася тому, що сказав брат братові: «Це моє і те моє теж». І стали князі ... самі на себе крамолу кувати; а погані з усіх боків приходили з перемогами на землю Руську.
І застогнав, браття, Київ з горя, а Чернігів від напастей; туга розлилася по Руській землі: печаль рясна пішла серед земель Руських. Князі ж самі на себе крамолу кували, а погані самі, роблячи переможні набіги на Руську землю, брали з кожного двору данину…

1.	До якого періоду в історії Київської Русі відносяться події, описані в тексті?
2.	Що ви знаєте про згадуваних у тексті історичних осіб?
3.	Як ви зрозуміли зміст другого абзацу уривку? Що, на ваш погляд, мав на увазі автор?

Із «Літопису руського»
У той же рік прийшов Батий до Києва з великою силою, ...і окружив город... І не було чути [нічого] од звуків скрипіння теліг його, ревіння безлічі верблюдів його, і од звуків іржання стад коней його, і сповнена була земля Руська ворогами.
...І поставив Батий пороки під город коло воріт Лядських, ...і пороки безперестану били день і ніч. Вибили вони стіни, і вийшли городяни на розбиті стіни, і було тут видіти, як ламалися списи і розколювалися щити, [а] стріли затьмарили світ переможеним, і Дмитро поранений був...
А назавтра прийшли [монголи] на них, і була битва межи ними велика. Люди тим часом вибігли і на церкву, і на склепіння церковне з пожитками своїми, [і] од тягаря повалилися з ними стіни церковні, і так укріплення було взяте [монгольськими] воями. Дмитра ж вивели [до Батия], пораненого, але вони не вбили його через мужність його.

1.	У якому році відбулася описана в історичному джерелі подія?
2.	Які факти свідчать про героїчну боротьбу захисників Києва?
3.	Чому монгольському війську вдалося захопити Київ?

З «Руської правди»
Якщо уб’ють княжого мужа в бійці і вбивцю не знайдуть, то платить 80 гривень та община, в окрузі якої знайшли вбитого. Якщо вбито просту людину, то 40 гривень. (Ст. 3).
За вбивство княжого служителя, конюха та кухаря платити 40 гривень. (Ст. 9).
Якщо холоп ударить вільну людину і сховається в домі, а власник не схоче його видати, то плати- ти власникові за нього 12 гривень. Опісля побитий ним чоловік, якщо зустріне його десь, має право бити його. (Ст. 17).
За самовільне катування смерда, без княжого повеління, платити 3 гривні штрафу. За катування огнищанина, тіуна або мечоносця платити 12 гривень. Якщо смерд б’є смерда без княжого слова, то платить 3 гривні пені... Якщо хто поб’є огнищанина, то 12 гривень пені і гривня битому. (Ст. 33).

1.	Які висновки про суспільний устрій Київської держави можна зробити з наведеного уривку історичного джерела?
2.	Яке значення мало створення першого писемного зводу законів?

Із «Повчання дітям» Володимира Мономаха
Усього ж паче — убогих не забувайте, але, наскільки є змога, по силі годуйте і подавайте сироті, і за вдовицю вступітесь самі, а не давайте сильним погубити людину…
У домі своїм не лінуйтеся, а за всім дивіться. Не покладайтесь на тивуна, ні на отрока, щоби не посміялися ті, які приходять до вас, ні з дому вашого, ні з обіду вашого…
На війну вийшовши, не лінуйтеся, не покладайтеся на воєвод. Ні питтю, ні їді не потурайте, ні спанню…
А коли добре щось умієте — того не забувайте, а чого не вмієте — то того учітесь, так же, як отець мій. Удома сидячи, він зумів знати п’ять мов,— а за се почесть єсть од інших країв. Лінощі ж — усьому лихому мати: що людина вміє — те забуде, а чого ж не вміє — то того не вчиться».

1.	Які чесноти прославляє Володимир у своєму творі? Які якості людини вважає найголовнішими?
2.	Про що свідчить написання державним діячем твору такого змісту?

Рішення Люблінського сейму про об’єднання Польщі і Литви в одну державу —
Річ Посполиту (1569 р.)
Ми, Сигізмунд Август, всім узагалі і кожному зокрема, кому відати належить, людям теперішнього часу і майбутніх часів оголошуємо даною грамотою таке: нам відомо, що всі чини королівства. часто нагадували славної пам’яті батькові нашому Сигізмундові, королю польському, і просили його на сеймах і в інших випадках, щоб завершено було те з’єднання або унія Великого князівства Литовського з королівством Польським... Знаючи, що це об’єднання приносило велику славу і користь обом народам, ми спрямували на це діло нашу думку і волю, призначили без дальшого загаяння тут спільний сейм, щоб вирішити і здійснити це діло, щоб уже обов’язково на цьому сеймі було поставлено і закінчено справедливе і ґрунтовне об’єднання і злиття цих держав, так щоб на майбутній час унія не тільки не могла бути перервана і розладнана, а й щоб приносила такі плоди, які б могли дати польському і литовському народові насамперед можливо більший і твердий мир і збереження в цілості, а потім славу і окрасу 

1.	Чим було спричинено укладення унії в Любліні?
2.	Які основні положення містила Люблінська унія?
3.	Яке значення мали рішення Люблінського сейму для українських земель

Із «Ординації 1638 р. Війська Запорозького»
Через те, що єдиним нашим бажанням у справі управління державами є знайти такі способи,
з яких наші вірнопіддані завжди переконувалися б у нашій королівській власті, але оскільки козацька сваволя так розгнуздалася, що для приборкання її довелося рушити наші війська і битися з козаками, і з благословіння Бога, як володаря всіх воєн розгромити і уразити їх, відвернувши цим страшну небезпеку від Речі Посполитої,— тому на вічні часи позбавляємо козаків старшинства, вся- ких старовинних судових установ, права, доходів і інших відзнак, набутих ними за вірні послуги від наших предків і тепер внаслідок заколотів утрачених і бажаємо тих, кого в живих зберегло воєнне щастя, мати в стані простого народу, оберненого в хлопів. Реєстровим же козакам, число яких Річ Посполита визначила на своїй службі тільки 6000 і які смиїрились перед нами і Річчю Посполитою, ми встановлюємо таку військову організацію, згідно з постановою цього сейму.
На місце старшого, який більше не буде (вибиратись) з-посеред козаків, ми будемо ставити старшого комісара, від сейму до сейму, за рекомендацією гетьманів, людину, яка була б народжена в шляхетському стані, в лицарській справі досвідчена, підтримувала б у війську лад, запобігала б усяким бунтам, була б справедлива до вбогих людей і з розпорядження гетьмана приходила б у той час і на призначене місце, де потребуватиме Річ Посполита...
Призначаємо також іменем нашим і Речі Посполитої комісарів для визначення осідлості козаків, якою повинні користуватися козаки на вічні часи з тим, щоб не було щорічних приписок на шкоду Речі Посполитій і зменшення доходів з наших маєтків. Козаки реєстрові ніким не повинні бути обтяжені як щодо земель, так і особисто.

1.	Яка кількість реєстру була визначена документом?
2.	Хто мав очолювати Військо Запорозьке?
3.	Які обмеження встановлювалися для козаків «Ординацією»?

Із «Історії Слобідської України» Д. Багалія
У тому ж 1652 р., як і Острогозьк, було засноване місто Суми. У 1653 р. вже була збудована під проводом воєводи Арсенєва кріпость Суми на Суминому городищі. Будували її самі українці, котрі прийшли сюди з своїм осадчим Герасимом Кондратьєвим. Нові переселенці, як писав сам воєвода, поселилися на дикому шляховому полі, куди раніш приходили татари і плюндрували Путивль, Рильськ та інші великоросійські міста. Прийшли вони сюди із ріжних місць України. Вабили їх до себе вільні ґрунти, лани і особливо ліси, де було багацько усякого звіря, дикої бджоли і легко було гнати дьоготь та смолу.

1.	На який період припадає заснування полкових міст Слобідської України?
2.	Які характерні риси заселення Слобожанщини визначені в уривку джерела?
3.	Чим приваблювали переселенців ці місця?

Таємна настанова Катерини ІІ П.О. Румянцеву під час призначення його малоросійським генерал-губернатором (листопад 1764 р.)
… В однаковій мірі вам слід прагнути розібратися в заплутаному і перемішаному там військовому та цивільному правлінні. Тут, як і в інших справах, знайдете ви незліченні непорядки, які ви- пливають із застарілої загальної невпорядкованості і від зухвальства начальників, які віддають перевагу своїй власній користі перед користю народу і перед прямим служінням вітчизні. Не без здивування побачите ви прибутки військового скарбу, тобто наші казенні, самовільно розкраде- ними; народ, з якого вони збираються – розореним, військо, на утримання якого вони призначені, в такому поганому стані, що ледве чи варто воно імені того, і багато просторих земель, записаних на військовий уряд тамтешніх полків, свавіллям і жадобою головних і нижчих чиновників у їх вотчини оберненими. Словом сказати, майже одне тільки ім’я носила дотепер Мала Росія як знатна провінція, що належить до обширної Російської імперії.
За численністю непорядків, які вимагають виправлення і інших кращих запроваджень, уявляємо ми собі і ті турботи, яких вам буде коштувати виконання вашої посади, тим більше, що у всякій новій справі і за розбещених про те поняття простого люду, а з боку чиновних людей – пристрасних і лукавих тлумачень, не завжди треба діяти силою довіреної вам влади, більш різноманітними засобами ласки і поблажливості і, таким чином, залежно від справи часу і людини уміло треба викручуватися. До цього треба додати, що в таких випадках треба мати і вовчі зуби, і лисячий хвіст.

1.	У яких історичних умовах з’явилася ця інструкція? Скільки було інструкцій?
2.	Які поради дає цариця генерал-губернатору в організації управління українськими землями?
3.	Як даний документ характеризує ставлення Катерини ІІ до України? Які результати мала політика царського уряду щодо «Малої Росії»?

Із «Книги буття українського народу»
. І пропала Україна. Але так здається.
Не пропала вона, бо вона знати не хотіла ні царя, ні пихи, а хоч і був цар, та чужий, і хоч були пани, та чужі; а хоч з української крові були ті виродки, одначе це псовали своїми губами мерзенними української мови і самі себе не називали українцями, а істий українець, хоч був він простого, хоч панського роду, тепер повинен не любити ні царя, ні пана, а повинен любити і пам’ятовати єдиного бога Іісуса Христа, царя і пана над небом і землею. Tак воно було преждє, так і тепер зосталось.
І Слов’янщина хоч терпіла і терпить неволю, та не сама її сотворила, бо і цар, і панство не слов’янським духом сотворено, а німецьким або татарським. І тепер в Росії хоч і є деспот цар, од- наче він не слов’янин, а німець, тим і урядники у його німці; оттого і пани хоч і єсть в Росії, та вони швидко перевертуються або в німця, або в француза, а істий слов’янин не любить ні царя, ні пана, а любить і пам’ятує одного бога Іісуса Христа, царя над небом і землею. Так воно було преждє, так і тепер зосталось.
Лежить в могилі Україна, але не вмерла.
Бо голос її, голос, що звав усю Слов’янщнну на свободу і братерство, розійшовся по світу словенському. І одізвався він, той голос України, в Польщі, коли 3 мая постановили поляки, щоб не було панів і всі були б рівні в Речі Посполитій; а того хотіла Україна за 120 літ до того.

1.	Як називалася організація, уривок із програмного документа якої наведений? На який період припадає її діяльність? Хто входив до її складу?
2.	Які програмні положення були проголошені цією організацією?
3.	Чим вони відрізнялися від вимог інших організацій, створених у першій половині ХІХ ст. на українських землях?

З відозви Головної руської ради від 10 травня 1848 року
… Ми зібралися і працюватимемо у такий спосіб:
Першим нашим завданням буде зберегти віру й поставити наш обряд і права наших священиків і церкви нарівні з правами інших обрядів.
Розвивати нашу національність у всіх напрямках: досконаленням нашої мови, заведенням її у школах вищих і низших, видаванням часописів … поширенням добрих та корисних книжок в українській мові та прагненням завести нашу мову в усіх публічних установах і т.п.

1.	У яких історичних умовах виникла організація, що виступила із цитованою відозвою? Хто входив до її складу?
2.	Які програмні засади були проголошені Головною руською радою?
3.	Яку роль відіграла Головна руська рада в українському національному русі?

З «Історії Русів» (переклад І. Драча)
«Історія Малої Росії до пори нашестя на неї Татар з ханом їхнім Батиєм злучена з Історією всієї Росії або ж вона і є єдина Історія Російська; бо ж відомо, що початок сеї історії, разом з початком правління Російського, береться од Князів і Князівств Київських, з прилученням до них лише одного Новгородського Князя Рюрика, і триває до навали Татар безперервно, а від сього часу буття Малої Росії в Загальній Російській Історії ледве згадується; по визволенню ж її від Татар Князем Литовським Гедиміном і зовсім вона в Російській Історії замовчана. Саме тому пропонована тут Історія Малоросійська писана на два періоди, тобто до нашестя Татарського екстрактом, а від того нашестя — широко і докладно».
1.	У яких історичних умовах з’явився твір, кому належить його авторство?
2.	У чому полягала головна ідея трактату, чому був присвячений його зміст?
3.	Яку роль відіграла книга в розвиткові українського національного руху?

З місцевого Положення про поземельний устрій селян, оселених на поміщицьких землях у губерніях: Київській, Подільській і Волинській (19 лютого 1861 р.)
Громадська земля, височайше затверджена правилами 26 травня 1847 і 29 грудня 1848 року, яка визнана незмінною і недоторканною, залишається в попередньому її розмірі, в постійному користуванні тимчасово зобов’язаних селян кожної сільської громади за визначені в цьому Положенні повинності.
Поміщик ні в якому разі не зобов’язаний збільшувати затверджений за селянами … громадський наділ новими до нього прирізками з панської землі…

1.	Які історичні умови спричинили появу цитованого документа?
2.	Проведення якої реформи він передбачав? Розкрийте основні умови її проведення?
3.	Які наслідки мало проведення даної реформи? У чому полягає її історичне значення?

З програми Русько-української радикальної партії
«1) В справах суспільно-економічних змагаємо до переміни способу продукції згідно зі здобутками наукового соціалізму, т. є. хочемо колектівного устрою правці і колективної власності средств продукційних
2) В справах політичних хочемо політичної волі особи, слова, сходин і товариств, печаті і сумліня, забезпечення кожній одиниці, без ріжниці пола, як найповнішого впливу на рішанє всіх питань політичного життя; автономії громад, повітів, крайів, у справах, котрі тілько йіх дотикають; уділено кожному народови можності як найповнішого розвою культурного …»

1.	Коли і ким була заснована Русько-українська радикальна партія? Які чинники вплинули на її заснування?
2.	Чим відрізняються програмні положення РУРП від програм політичних та національних організацій, що існували в Україні до її створення?
3.	Як ви вважаєте, наскільки відповідають програмні положення РУРП тим, що проголошувалися в ті часи аналогічним організаціями інших європейських держав? Про що це свідчить?

ПРОГРАМА СОЮЗУ ВИЗВОЛЕННЯ УКРАЇНИ
Серпень 1914 р.
НАША ПЛАТФОРМА
Об’єктивна історична конечність вимагає, аби між західною Європою і Москівщиною повстала самостійна українська держава. Потрібне се для осягнення і утревалення європейської рівноваги, є се в інтересі народів австро-угорської держави, а передовсім в інтересі німецького народу в обох цісарствах, а для українського народу було б се здійсненнєм вікових його мрій і зусиль.
В розумінню сеї історичної конечності росийські Українці покликали до життя центральну загально-національну організацію, яка взяла на себе репрезентацію під теперішню хвилю національно- політичних і соціяльно-економічних інтересів українського народу в Росії. Організацією сею є Союз визволення України.
В Союзі репрезентовані всі ті політичні напрями, що стоять на становищи державної само- стійности українського народу, а реалізацію своїх національно-політичних і економічних стремлінь в даний момент зв’язують з розбиттєм Росії у війні.
Національно-політичною платформою Союзу є державна самостійність України.
Формою правління самостійної української держави має бути конституційна монархія, з демократичним внутрішнім устроєм політичним, однопалатною системою законодавства, горожанськими, язиковими і релігійними свободами для всіх національностей і віроісповідань, з самостійною українською церквою.
На випадок прилучення до Австрії більшої чи меншої українсько-російської території буде Союз обстоювати за створеннєм з усіх земель, заселеним українським народом Австрії, осібного автономного краю. Одночасно зі збудованням самостійної української держави має бути переведена радикальна аграрна реформа на користь селянства.

1.	Яку позицію щодо війни демонструє даний документ? Які положення це підтверджують?
2.	Інтереси яких суспільних сил відображала дана програма?

Із Першого Універсалу Української Центральної Ради (1917 р.) до українського народу, на Україні й поза Україною сущого
Твої, Народе, виборні люди заявили свою волю так:
Хай буде Україна вільною. Не одділяючись від усієї Росії, не розриваючи з державою російською, хай народ український на своїй землі має право сам порядкувати своїм життям. Хай порядок і лад на Вкраїні дають вибрані вселюдним, рівним, прямим і тайним голосуванням Всенародні Українські Збори (Сойм). Всі закони, що повинні дати той лад тут у нас, на Вкраїні, мають право видавати тільки наші Українські Збори...
Народе Український! У твоїх руках доля твоя. В цей трудний час всесвітнього безладдя й розпаду до- кажи своєю одностайністю й державним розумом, що ти, народ робітників, народ хліборобів, можеш гордо й достойно стати поруч з кожним організованим, державним народом, як рівний з рівним.
Ухвалено:	Київ. Року 1917, місяця (іюня) числа 10.

1.	За яких історичних обставин було прийнято документ? Як про них сказано у тексті Універсалу?
2.	Які положення Універсалу є ключовими?
3.	Які наслідки мало прийняття Першого Універсалу Української Центральної Ради?

Із Другого Універсалу Української Центральної Ради (1917 р.)
Громадяне української землі! Представники Тимчасового Правительства повідомили нас про ті конкретні заходи, які задумує перевести Тимчасове Правительство в справі управи Україною до Установчих Зборів. Тимчасове Правительство, стоячи на сторожі завойованих революційним народом свобід, признаючи за кожним народом право на самоозначення та полишаючи остаточне усталення його форми Установчим Зборам, простягає руку представникам української демократії й Центральній Українській Раді та закликує в порозумінню з цим творити нове життя України на добро всієї революційної Росії...
Київ 1917 року, 3 липня. Українська Центральна Рада.

1.	Які положення Другого Універсалу Української Центральної Ради є ключовими?
2.	Про які зміни в політиці Української Цетральної Ради вони свідчать? З чим ці зміни були пов’язані?
3.	Які наслідки мало прийняття Другого Універсалу Української Центральної Ради?

З Третього Універсалу Центральної Ради (1917 р.)
... Віднині Україна стає Української Народною Республікою.
Не відділяючись від Російської Республіки й зберігаючи єдність її, ми твердо станемо на нашій землі, щоб силами нашими помогти всій Росії, щоб уся Російська Республіка стала федерацією рівних і вільних народів...
Віднині на території Української Народньої Республіки існуюче право власності на землі поміщицькі й инші землі нетрудових хазяйств сільськогосподарського значіння, а також на удільні, монастирські, кабінетські та церковні землі — касується...
На території Народньої Республіки України від сього дня встановлюється по всіх підприємствах вісім годин праці. …
Четвертий рік на фронтах ллється кров і гинуть марно сили всіх народів світу. Волею й іменем Української Республіки ми, Українська Центральна Рада, станемо твердо на тому, щоб мир установлено як найшвидше. Для того ми вживемо рішучих заходів, щоб через Центральне Правительство примусити й спільників і ворогів негайно розпочати мирні переговори...
Віднині на землі Української Республіки смертна кара скасується...
Всім ув’язненим і затриманим за політичні виступи, зроблені до сього дня, як уже засудженим, так і незасудженим, а також і тим, хто ще до відповідальності не потягнений, дається повна амністія...
Так само в Українській Народній Республіці мають бути забезпеченими всі свободи, здобуті все- російською революцією: свобода слова, друку, віри, зібрань, союзів, страйків, недоторканності особи й мешкання, право й можливість уживання місцевих мов у зносинах з усіма установами.
Український народ, сам довгі літа боровшися за свою національну волю й нині її здобувши, буде твердо охороняти волю національного розвитку всіх народностей, на Україні сущих. …
Справа харчова є корінь державної сили в сей тяжкий і відповідальний час. Українська Народня Республіка повинна напружити всі свої сили й рятувати як себе, так і фронт і ті частини Російської Республіки, які потрібують нашої допомоги...
Київ, 7 (20) листопада 1917 р.

1.	За яких історичних обставин було прийнято документ? Як про них сказано у тексті Універсалу?
2.	Які положення Універсалу є ключовими?
3.	Які наслідки мало прийняття Третього Універсалу Української Центральної Ради?

Відозва Української Національної Ради
... З нинішнім днем Українська Національна Рада обняла власть в столичнім місті Львові і на цілій території Української Держави...
Заки будуть установлені органи державної власти в законнім порядку українські організації по містах, повітах і селах мають обняти всі державні краєві і громадські уряди і в імені Української Національної Ради виконувати власть.
Де сього ще не зроблено, дотеперішні неприхильні Українській Державі уряди мають бути усунені.
Всі жовніри української народности підлягають від нині виключно Українській Національній Раді і приказам установлених нею військових властей Української Держави. Всі вони мають стати на її оборону...
Всім горожанам української держави без ріжниці народности і віросповідання запоручається горожанську, національну і віроісповідну рівноправність. Національні меншости Української Дер- жави — Поляки, Жиди, Німці — мають вислати своїх відпоручників до Української Національної Ради. 

1.	У яких історичних умовах виник цей документ?
2.	Що поєднує цей документ із Універсалами Центральної Ради?
3.	Які наслідки мало оприлюднення цього документа?

Із листа до г. І. Петровського слухачів військово-повітряної академії РСЧА Я. Коркіна та О. Пахоленка про примусову колективізацію й розкуркулення селян у Новопсковському
районі на Старобільщині
7 липня 1931 р.
Голові ЦБК УСРР т. Петровському
Від слухачів Військово-повітряної академії м. Москва. Ленінградське шосе, буд. 26
Коркіна Якова та Пахоленка Омеляна
Просимо Вас розібрати слідуючі явища, що межують із свавіллям, яке творять місцеві праців- ники Новопсковського р-ну Старобільського округу хут. Статівки і с. Лизівки.
1. Колективізація. Колективізовано до 85%. Забезпеченість колгоспів продуктами недостатня. 10% колгоспників зовсім не мають хліба (Білокуракіно) через поганий розподіл. Кооперація зовсім не забезпечує постачання колгоспів промтоварами. Надто велика нужда у взутті. В Статівці та Лизівці в колгоспах зовсім не ведеться підготовка до збирання урожаю.
Є ряд випадків насильницького залучення в колгосп, на випадок відмови йти у колгосп підводять під графу куркуля і розкуркулюють, забираючи все майно, і вивозять в «Ярки».
Існує переконання, що залучити в колгосп можна лише силою. Наприклад, на зборах хут. Статів- ки актив заявив, що для залучення 15 чол. середняків і бідняків, що залишилися, в колгосп, необхідно 5 чол. вивезти у «Ярки».
Викривлення лінії партії проводиться свідомо верхівкою колгоспів. Наприклад, голова колгоспу хут. Статівки Шандра Никанор А. заявляє: «Чи потрібні нам колгоспи?» «На нас партія жме і ми жмемо».
Крім цього, правління колгоспу систематично пиячить, що ми самі бачили в дорозі, і коли при- їхали в хутір, і там виявилася частина п’яних колгоспників. Про п’янки правління нам скаржилися колгоспниці-біднячки.
П’янство, залякування, погане виховання і забезпечення колгоспників є причиною небажання бід- ноти і середняків, які лишилися, вступати в колгосп, внаслідок чого вони йдуть на поводу куркульства і відбивають його настрій.
Укр. іст. журн. — 1992. — № 6. — С. 111.

1.	Як охарактеризовано процес колективізації у даному документі? Які позитивні риси цього загальнодержавного заходу відзначають автори, у чому вбачають його недоліки?
2.	Чим пояснюють автори недоліки колективізації? Чи було таке пояснення тільки їх особистою думкою?
3.	Як ви вважаєте, чому така велика часова відстань між датою складення цього документа (вгорі) і датою його оприлюднення (внизу)?

З Постанови ЦК КП(б)У «Про репертуар драматичних і оперних театрів УРСР і заходи до
його поліпшення»
12 жовтня 1946 р.
Обговоривши питання про репертуар драматичних і оперних театрів УРСР, ЦК КП(б)У вважає стан репертуару театрів України зовсім незадовільним.
Найголовніший недолік нинішнього стану репертуару драматичних і оперних театрів УРСР по- лягає в тому, що п’єси радянських авторів на сучасні теми виявились фактично витісненими з репертуару театрів УРСР…
У зовсім неприпустимому стані перебуває репертуар оперних театрів УРСР. При потуранні Комітету в справах мистецтв при Раді Міністрів УРСР оперні театрі України фактично зняли з свого репертуару радянську оперу. За останні роки театри УРСР не поставили ні однієї опери радянських композиторів, присвяченої сучасному життю, і не організували спільно з композиторами роботи по створенню нових опер на сучасні російські теми.
Драматичні й оперні театри України досі не створили високоідейних і повноцінних в художньо- му відношенні спектаклів про перемогу радянського ладу, про сталінську дружбу народів радянської країни.

1.	До якого сумнозвісного періоду в історії української культури відноситься цей уривок?
2.	Які напрями державної політики у розвитку мистецтва демонструє цей документ?
3.	Які наслідки мала така політика для розвитку мистецтва і суспільства взагалі?

Левко Лук’яненко. Сповідь у камері смертників (витяг)
У травні 1961 р. Львівський обласний суд засудив мене до страти, Кандибу до 15 років, Віруна до 11 років, Луцькова, Любовича, Кіпіша і Боровицького до 10 років ув’язнення кожного.
Політична платформа програми УРСС становить грань поміж двох етапів наших визвольних змагань: до УРСС всі прояви боротьби ідуть в основному під гаслами збройної боротьби. Навіть ті групи,що зброї не мали, розглядали її як головне знаряддя своєї тактики...
У програмі УРСС записано: «Методи досягнення нашої мети мирні, конституційні». Агітація і пропаганда — ось способи діяльності УРСС.
Перехід до агітації витікав не із ненависті до зброї, а з декого розуміння неможливості її: з історії — бо знаємо, що після поразки народу у всенародній війні та широкому масовому русі наступає період суму й розчарувань завдовжки в ціле покоління. Всяку нову серйозну війну починає нове покоління. Таким чином, славне покоління бандерівців виконало свою історичну місію, і більше від нього чекати нічого не можна було. Завдання ж діячів проміжних стадій, коли попередній масовий рух зазнав поразки і видихнувся, а до нового масового руху ще далеко, в тому й полягає, щоб боротися супроти апатії, зневіри в свої національні здібності, супроти розчарувань і трактування поразки як вироку невблаганної долі. Завдання полягає в підготовці народу до нового масового руху за національну свободу. Для такої праці потрібні не скоростріл з багнетом, а натхненне слово з вірою в перемогу добра над злом, свободи над рабством, залежних, колоніальних народів над імперією!..
Однією з громадських груп ентузіастів перебудови є Українська Гельсінська спілка. Вона виникла в 1976 р. як Українська група сприяння виконанню Гельсінських угод, зазнала жорстоких репресій, а 1988 р. відродилась як Українська Гельсінська спілка. Члени групи завжди мріяли про самостійність України як найсприятливішу умову високого національного добробуту та духовного відродження і розквіту нації, але конкретні обставини, що в них доводилося діяти, не можна було ігнорувати, і того вважали за потрібне передусім захищати права громадян та порушувати мовні й культурні проблеми України.

1.	Чому Л. Лук’яненко і його однодумці постали перед судом?
2.	Які етапи українських визвольних змагань виділяє Л. Лук’яненко?
3.	Як автор обстоює необхідність переходу до мирних форм боротьби?
4.	У чому він убачає мету діяльності УГГ?

Повідомлення про аварію на Чорнобильській атомній електростанції
від Ради Міністрів СРСР, травень 1986 року
На Чорнобильській атомній електростанції тривають роботи з ліквідації аварії… Унаслідок ужитих заходів за минулу добу виділення радіоактивних речовин зменшилось, рівні радіації в районі АЕС і в селищі станції знизились… Розгорнуто роботи з очистки забруднених ділянок прилеглої території. До їх виконання залучено спеціалізовані підрозділи, оснащені необхідною сучасною технікою та ефективними засобами. Деякі агентства на Заході поширюють чутки про те, що нібито під час аварії на АЕС загинуло тисячі людей. Як уже повідомлялось, фактично загинуло дві особи, госпіталізовано всього 197, із них 49 залишили госпіталь після обстеження. Підприємства, колгоспи, радгоспи та установи працюють нормально.

1.	Про які історичні події йдеться в документі?
2.	Чи відповідає дійсності інформація, наведена в офіційному повідомленні?
3.	Як Ви вважаєте, чому влада приховувала від населення правду? Які наслідки мала така позиція влади?

з Конституції України
(Прийнята на п’ятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року)
Верховна Рада України від імені Українського народу — громадян України всіх національностей, виражаючи суверенну волю народу,
спираючись на багатовікову історію українського державотворення і на основі здійсненого українською нацією, усім Українським народом права на самовизначення,
дбаючи про забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя, піклуючись про зміцнення громадянської злагоди на землі України, прагнучи розвивати і зміцнювати демократичну, соціальну, правову державу, усвідомлюючи відповідальність перед Богом, власною совістю, попередні- ми, нинішнім та прийдешніми поколіннями,
керуючись Актом проголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року, схваленим 1 груд- ня 1991 року всенародним голосуванням, приймає цю Конституцію — Основний Закон України.
Розділ І. Загальні засади
Стаття 1. Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.
Стаття 2. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою.
Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Стаття 5. Україна є республікою.
Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи  місцевого самоврядування.
Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.
Ніхто не може узурпувати державну владу.
Стаття 6. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Стаття 7. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування...

1.	Від чийого імені прийнятий Основний Закон, на основі яких нормативних актів?
2.	Як визначається в преамбулі (вступ до Конституції України) мета державного будівництва?
3.	Як у Конституції визначено державний лад України?

Президенти України

	

	
Кравчук Леонід Макарович
5 грудня 1991 р. —
19 липня 1994 р.	Кучма Леонід Данилович 19 липня 1994 р. —
23 січня 2005 р.	Ющенко Віктор Андрійович
23 січня 2005 р. —
25 лютого 2010 р.	Янукович Віктор Федорович 25 лютого 2010 р.